Uneori, când vezi treburi din astea, stai şi te întrebi dacă mai are rost să amenajezi ceva frumos sau să plantezi, ici-colo, bănci, coşuri de gunoi sau jucărele în spaţiile de joacă pentru copii.
Spun asta,
fiindcă nu o dată - şi la sigur că nu sunt singura persoană care a constatat asta - am văzut cum, la foarte puţin timp după ce au fost amplasate, chestii din cele amintite mai sus ajung praf şi pulbere.
Şi, din
câte mi-a fost dat să văd chiar ieri, în Vulcan, nu doar coşurile de gunoi, portocalii la culoare, de pe stâlpi devin ţinta vandalilor. În Cocoşvar, pe strada Pinului, a fost amputată definitiv şi o cutie poştală. Din aceea în care cei care nu se ştiu cu e-mail-ul şi le mai scriu de mână neamurilor îşi pun scrisorile. A fost singura de acest gen din zonă, iar corespondenţa adunată în ea se ridica de două ori pe zi. Acum, ea poate fi ridicată eventual de pe trotuar, pentru că din recipientul în care cădeau scrisorile nu mai e nici urmă.
Dacă actul acesta
de vandalism s-ar fi petrecut un pic mai sus, în cartierul Dallas, mai treacă-meargă. Dar cutia poştală din poză îşi ducea existenţa din material plastic foarte aproape de intersecţia străzilor Pinului şi Parângului, la doi paşi de casa de copii cu nevoi speciale. Acum, că s-a dus, nu cred că Poşta Română va face efortul de a o înlocui cu una nouă. Nici măcar cu una de altă culoare, dacă, cumva, motivul agresiunii să fi fost culoarea portocalie a obiectului...
Uneori, când vezi treburi din astea, stai şi te întrebi dacă mai are rost să amenajezi ceva frumos sau să plantezi, ici-colo, bănci, coşuri de gunoi sau jucărele în spaţiile de joacă pentru copii.
Spun asta,
fiindcă nu o dată - şi la sigur că nu sunt singura persoană care a constatat asta - am văzut cum, la foarte puţin timp după ce au fost amplasate, chestii din cele